Tidligere i Haven:
Colorado Kid-mordet. Hun ligner dig.
Du har altid et nyt navn, men inderst inde er du den sammen.
Jeg følte dig første gang, da du kyssede mig.
Ikke det store for dig, men jeg havde ikke følt noget meget længe.
Hvis Audrey er død, kommer mange efter Nathan.
Du kan få din hævn, og leve med dit problem resten af livet.
Eller du kan lade mig leve.
Jeg får Audrey til at dræbe mig. Så er det slut med problemerne.
Er jeg død?
Nej. Men dette sted, disse mennesker...
De er ikke virkelige.
Jeg hørte Audrey igen. Hun var fanget et sted, der ikke var virkeligt.
Er Audrey stadig i laden, som stadig er ved at implodere?
Den er ved at dø.
Gør vi ikke noget i en fart, tager den dig med.
Jeg hviler nu Mit søvnige hoved
På min bløde og søde seng
En bøn jeg til herren sender
Og beder til Han over mig vil vogte
Jeg elsker dig, Harper.
Sov godt.
- Var det dig, der grinede? - Nej. Det var min ven.
Var det Bella, eller katten Oscar?
Nej, det var en ny ven.
Sig til din usynlige ven, at I skal sove.
Lad os lege en leg.
Farveller.
Så står vi op, Harper.
Harper?
Åh gud nej!
Jeg ville vække hende, men hun var væk.
Ham der tog hende, havde en frygtelig latter.
Hun sagde, det var hendes usynlige ven. Men der var nogen.
- Er du sikker på, der var nogen? - Ved du noget om små piger?
Lidt.
Så ved du, at ingen fireårig kunne have gjort det der.
Kidnapperen byggede det der, og trak hende op i skakten.
Sådan må hun have åbnet den.
- Hvad taler du om? - Vi tror ikke, der var nogen.
Vinduer og døre er aflåst. Ingen er kommet herind.
Harper kan ikke have gjort det her.
Nogle mennesker har særlige evner, de ikke kan styre.
De kan gøre ting, de normalt ikke kan.
I taler om problemerne. Dem har vi ikke i vores familie.
Har du et nyt foto af Harper?
- En ramt fireårig? - Ja...
Vi skal have Audrey tilbage nu.
Okay, William... Hvad er denne lade så?
Det er et sted mellem to verdener. Og det er slemt skadet.
Forlader du det ikke, vil du dø.
Sidste gang jeg forlod det, kom jeg straks tilbage.
Du skal finde den dør, som fører tilbage til Haven.
Kan du ikke bare fortælle, hvor den er?
Det kan jeg ikke.
Laden blev bygget til dig. Kun du kan finde vej.
Hvad jeg ikke forstår, er, at alle andre end dig forsvandt.
- Hvem er du, William? - Gid, jeg kunne fortælle dig det.
Men det kan jeg ikke. Lige nu må jeg kun hjælpe dig.
Ønsker du at se sandheden?
Ja.
Okay... Luk øjnene. Tag en dyb indånding.
Luk øjnene.
Tøm dit sind for alle forestillinger.
Og fortæl dig selv, at når du åbner øjnene -
- vil dit sind være åbent -
- og sandheden vil åbenbare sig.
Du godeste.
- Hvad sker der? - Du kan se, at laden er ved at dø.
- Enden er meget nær. - Hvad hvis jeg ikke kan finde døren?
Så ophører du med at eksistere.
Audrey.
Jeg hader det her sted.
Laden skumpede ind til ingenting. Hvordan kan hun være derinde?
Laden, som rejser i tiden... Ti sekunder blev til seks måneder.
Dén lade?
Der er altså en dør, hvor Audrey kan komme ud?
Det var det, Jennifer hørte, men forbindelsen var dårlig.
Jeg tænkte, forbindelsen var bedre herude.
Hvor vi sidst så laden.
Du havnede i Boston. Audrey kan havne hvor som helst.
Lad os håbe det.
Jennifer sagde -
- at kommer Audrey ikke ud af døren -
- så dør hun.
- Hvad kan du ellers høre? - Ikke noget.
- Tag den med ro. - Jeg skal bruge hende...
Du stresser hende.
Jeg er ikke så god under pres.
Du klarer det fint. Bare bliv ved med at lytte.
Til den magiske og usynlige lade.
Det var Dwight. Endnu en fireårig er forsvundet.
Men Audrey kan dukke op hvert øjeblik det skulle være.
Når Jennifer hører Audrey, plejer hun at være afslappet.
At få hende til at slappe af, er noget du er elendig til.
Men hvad er du ikke elendig til?
- Opklare sager, finde folk. - Præcis.
Så find de børn. Jeg får hende til at slappe af.
Og så finder vi Audrey, og lever lykkeligt...
Du ved, hvad jeg mener.
Få hende til at høre.
Og træk vejret.
Og pust ud.
Yoga handler om at lade sindet kontrollere kroppen.
- Derfor fryser vi ikke. - Vil det hjælpe mig med at høre?
Bestemt.
Ved at fokusere på din vejrtrækning, kan du gøre hvad som helst.
Sådan her?
Det var godt.
Lad os prøve meditation.
Det lugter langt væk af et problem. Andet offer er Kent Tobel.
Han var på indkøb med sin far.
Han sneg sig ud bagved, og byggede det her.
Derved kunne han nå en nøgle, som han brugte til at få døren op.
Endnu en snedig flugt af et småbarn.
Kan de være ramt af den samme usynlige ven?
De er ikke i familie, men de går begge i børnehaveklasse på Sunnyside.
Min datter Lizzie gik der også.
Du var sikkert en fantastisk far.
Jeg var ikke rigtig skabt til de små borde på forældredag.
Mit passer ret godt til dig. Du er en god politichef, Dwight.
Tak.
Lad os tjekke børnehaveklassen. Om de har noget tilfælles.
Det er måske ikke nødvendigt. Det er fra butikkens overvågning.
Der er Kent.
- Det er latteren, Harpers mor hørte. - Det er døren, som fører ud bagved.
Hans udtryk... Som om latteren har fortryllet ham.
- Han er nødt til at følge den. - Hvor kommer den fra?
Kan du gå tilbage? Jeg anede nogen bag døren.
Hvordan så han ud?
Han var lille. Øjeblik...
Zoom ind. Gå til venstre.
Den knægt går vist ikke i Sunnyside.
Sæt dig sådan her.
Bare sæt dig, så du sidder godt.
Her.
Tanken er, at lade sindet være lige så tom som skålen.
Luk så øjnene...
... og træk vejret dybt.
- Hvad var det? - Nogen leder efter dig.
- Hvem skulle lede efter mig? - Du er vigtigere, end du aner.
Og dine venner har brug for dig.
Hvad hørte Jennifer ellers?
Kun at Audrey er i laden, og hun leder efter en dør.
Duke og Jennifer arbejder på det. Jeg skal bruge jer.
Vi tror, denne 10-årige knægt kidnapper børnene.
- Hvad er der galt med hans tænder? - Det skal I finde ud af.
De er set på vej mod Brambles-skoven.
Brambles er farlig. Så hold øjenkontakt med hinanden.
Hvis I finder børnene, så pak dem ind i tæpperne.
Der er stor risiko for, at de er nedkølet.
Lad os komme i gang.
Jeg er Carmen Brock. Jeg er lederen i Sunnyside.
- Vi har arrangeret eftersøgningen. - Fint. Kan vi...
Har nogen af familierne ældre brødre på omkring 10 år?
Det har mange af dem.
- Hvorfor? - Jeg skal bruge en liste.
Men afsøg jeres område først. Vi skal have fundet de børn.
- Hvordan går det med Jennifer? - Det går...
... fantastisk.
Vi har styrket hendes Chi og Chakra.
Nu renser vi hendes hjerne med blod.
Jeg tror ikke, det virker. Mine sinusser er ved at eksplodere.
- Jeg kommer derover. - Nej, nej... lige et øjeblik.
Du klarer det så fint. Bare bliv hængende.
Husk søm til Audreys kiste. Jennifer har ikke just brug for dig.
Din plan virker ikke.
Hun bliver ikke til Yogi på en halv dag.
- Hvad er din plan så? - En analogi:
Hun står ved straffekastlinjen, med et sekund igen.
Tænker hun over det, fumler hun.
Jeg prøver at aflede hendes tanker.
Så hun åbner sit sind.
Og så begynder hun at høre. Godt tænkt.
Ja, det er det.
Er Audrey stadig i laden?
- Hvorfor er du så herude? - Fordi jeg har savnede børn.
Vogterne leder efter dem. Vi er vant til at feje op efter dig.
17.
- Hvad? - 17.
Så mange er døde, siden jeg skød Howard.
Hvis de to unger dør, er det 19. Ikke bare noget, der skal fejes op.
Jeg tænker på dem konstant.
Jeg skal nok finde Audrey. Hun skal nok dræbe mig.
Problemerne skal nok forsvinde.
Og så skal jeg ikke længere tænke på al den smerte, jeg har forvoldt.
Vi har fundet fodspor.
De små er Harper og Kent.
Der er en del større fodspor.
- Jeg tror, der er fire kidnappere. - Fire ramte på 10 år?
Se på tæerne.
Kløer?
Hvor har du været? Jeg har fundet det, politiet bad om.
Mens du... Hvor har du været?
I rummet.
- Jeg har læst lidt. - Læg den væk.
Det er døren. Den, Audrey skal komme ud af.
- Hvad er der med den? - Det går mig på.
Hvad går dig ikke på? Høj musik, stive kraver, Perlmutters hund?
Skittles er irriterende.
Gør det hurtigt. Jeg skal af sted igen.
Tiden løber fra os.
Mange kulturer har fortællinger om væsener, som stjæler børn.
Myter har før vist sig at være forklaringen på problemerne.
Kløerne er specifik for et afrocaribisk sagn kaldet "Douen".
En douen har kløer på fødder og hænder.
Deres latter fortryller børn, så de stikker af, ud i vildnisset.
Det er det, vi står overfor.
Nogen har et problem, som skaber disse væsener.
Historien om børnene er ude i hele byen.
Alle har deres børn bag lås og slå.
Det er nok ikke nok.
En douen er mester i bedrag.
De kan stjæle selv det mest beskyttede barn.
- Hvorfor må jeg ikke lege ude? - Fordi jeg siger det.
Du må spille Racerbil.
Jeg tjekker alarmsystemet igen. Bliv her.
Ben, hvad laver du?
Bens vindue er åbent. Bens vindue er lukket.
Ben, hold op med at lege med vinduet.
Ben?
Mester i bedrag? Står der hvilken slags bedrag?
Alle slags. En douen er skrap til at føre en eftersøgning på vildspor.
- Men er de ikke i Brambles... - Kan de være hvor som helst.
Jeg troede, han var beskyttet.
Jeg holdt ham indenfor. Jeg satte alarmen.
- Det er ikke din skyld, Valerie. - Hav mig undskyldt.
Mester i bedrag...
Vi har derfor ingen anelse om, hvor vi skal lede.
De lokker ofrene ud i vildnisset, og bliver aldrig fundet.
- Haven har meget vildnis. - Og det er koldt...
Vi må prøve at finde den, der fremkalder væsenerne.
Hvad er forbindelsen? Ben går ikke i børnehaveklasse.
Hvem kender alle tre? De var alle tre udset.
En barnepige, en klaverlærer...
En kunstlærer. Ben er glad for at tegne.
Ben giver gerne sine tegninger væk til folk, han elsker.
Men jeg er hans kunstlærer.
Den er til hans tante.
En rebus...
Til tante Carmen.
Er Bens tante Carmen Brock, lederen af Sunnyside?
Det er min søster. Ben elsker hende.
Tag dén, Duke-sama-rama. Drik!
Det her, dét kan jeg.
Så er det nu.
Dine venner har brug for dig.
Duke... Jeg kan høre.
Dine venner leder efter dig. En af dem har en forbindelse til laden.
Mine venner? Ven, kan du finde døren for mig?
De skal finde deres egen dør.
- Er der to døre nu? - Ja. I skal åbne hver jeres.
Som tilstødende motelværelser?
Begge skal åbnes, før du kan slippe ud.
Jeg vidste, nogen ledte efter dig. Du har altid venner.
Sådan er du.
Vi skal finde en dør.
- Undskyld, hvad? - Stille. Jeg skal lytte.
... lytte.
Lytte... God idé. Brug dine andre sanser.
Skal jeg høre en dør?
Ville det være det mest underlige, jeg har bedt dig om?
Det smuttede. Der er et tågehorn derude.
Ignorer det. Fortæl mere om denne dør.
Hun skal finde en, vi skal finde en.
Hvis vi fejler, dør hun.
- En dør til hvad? - Jeg ved det ikke helt.
- Tilstødende motelværelser? - Undskyld?
Ikke dét. Shh.
Jeg kan ikke. Tågehornet distraherer mig.
Vent lidt... Jeg kan ikke høre noget tågehorn.
Hvad betyder det?
Carmen Brock. Politiet!
Hun forlod Brambles for en time siden. Jeg skaffer en retskendelse.
Sig til, når du får den.
Carmen!
Hun er her ikke.
Hvorfor har barnet værelse i stuen?
Ingen blespand.
Ingen babymad-splatter.
- Jeg tror ikke, de har et barn. - Hvad er det her så til?
Kraften ved positiv tænkning? De ønsker sig et barn.
Se her. De har forsøgt med kunstig befrugtning i årevis.
Skat?
Braer Brock? Vi leder efter din kone.
Hun tager ikke telefonen. Hvad sker der?
- Har du hørt om de forsvundne børn? - Hvad har det med Carmen at gøre?
Din kone kender alle tre børn. Vi mener, hun er ramt.
- Ved du, hvad det betyder? - Ja, men det er hun ikke.
Og selv om hun var, ville hun aldrig gøre et barn fortræd.
Men I har ikke selv nogen, selv om I har prøvet.
Er der sket noget for nylig? Endnu et mislykket forsøg?
Nej, som du kan se, så er vi vant til det.
Men Carmens søster Valerie, Bens mor -
- har for nylig fortalt os, at hun er blevet gravid.
Ved et uheld.
At hun har så nemt ved det, mens vi prøver og prøver...
... og kun får gæld ud af det og børneragelse med støv på.
- Det udløste hendes problem. - Hun har fremkaldt nogle væsener.
De har taget børnene. Finder vi dem ikke snart, dør de.
Det er hendes yndlingsbørn.
Hendes problem prøver måske at kompensere ved at tage andres børn.
I tager fejl! Hun er her ikke, fordi hun leder efter børnene.
Hun skal nok få dem hjem.
Harper?
Harper.
Du er så kold.
- Åh gud nej. - Det er koldt.
Jeg vil have min mor.
- Jeg vil hjem. - Jeg skal have jer hjem.
Harper, vil du hvile dig lidt? Så gør du bare det.
Lad os lege!
Det er et barn... med kløer.
En douen. De skal nok ud til børnene.
Problemer er følelsesstyret. Så et sted, der betyder noget.
Carmen ville aldrig gøre et barn fortræd!
Hun er skabt til at være mor.
Hun gør dem måske ikke fortræd.
Måske samler væsenerne en familie til hende.
Sådan må det være.
Hvor ville Carmen være lykkeligst sammen med børn?
Der er en lysning i Chatham-skoven.
- Jeg friede til hende der. - Vi følger efter dig.
- Hvorfor ændrede du teori? - En mavefornemmelse.
- Hvad har Jennifer hørt? - Vi skal finde en...
- Duke, er du der? - Ja. Lige et øjeblik.
Du har mødt Nathan...
Skal han vide, at Audrey dør, hvis vi ikke finder døren?
Nathan, find børnene. Det kører for os.
- For satan... Tågehornet! - Hvad?
Jeg troede, det var fordi jeg var vant til dem.
Men det kommer måske gennem laden.
Hvorfor skulle laden lave tågehorn-lyde?
Ikke fra laden, gennem den. Laden er nær et tågehorn.
Ligesom politisirenen fra telefonen. Finder vi sirenen, finder vi Nathan.
Finder vi tågehornet, finder vi døren.
- Hvordan? - Jeg skal bruge mine søkort.
Søkort!
Lyt til tågehornet, og husk.
Det vil hjælpe dig med at finde døren.
Det kommer derovre fra.
Her.
- Flot! - Hvad nu?
Luk den op.
Okay...
Hvad er der?
- Jeg tror, hun åbnede sin dør. - Allerede?
- Lad hende være. Hun hviler sig. - Hun er nedkølet. Hun dør!
Nathan, tag Kent!
De er for hurtige. Vi kan ikke redde børnene, hvis vi er døde.
Hvad skal vi gøre?
Du løj. Døren fører ud til ingenting.
Du ser en barriere mellem to verdener.
Du kan ikke leve derude, men du kan krydse det.
- Hvad? Glem det. - Du kan godt.
Hvordan?
Tag chancen og hop ud i det.
Problemet har gjort hende skør.
De angreb ikke dig. Det her er ikke Carmens problem.
Det er dit.
- Du har skabt dem. - Det er absurd.
Carmen er den beskyttende mor, fordi hun er fortryllet, som du ønsker.
- Jeg ønsker ikke det her. - Du lovede hende en familie.
Da du friede til hende her.
Det er den fantasi, du har fremkaldt.
Men jeg har accepteret, at vi ikke kan få børn.
Men du har ikke accepteret, at det er din fejl.
Ifølge journalen fejler Carmen ingenting.
- Prøverne kan tage fejl! - Jeg forstår det.
Du er gift med en kvinde, som er skabt til at få børn -
- men hun kan ikke få dem.
Jeg mistede en søn.
Jeg er måske tilmed ansvarlig for hans død.
Men at fornægte, at det er min skyld, hjælper ikke.
Jeg kan kun komme videre. Det samme skal du, ellers dør de.
Nathan.
Jeg beder dig. Se sandheden i øjnene.
Det er min skyld.
- Hvad er der sket? - Din mand har besluttet at adoptere.
Ved vi, om mine venner har åbnet deres dør?
Det ved jeg ikke.
Skal jeg hoppe ud i det, uden at vide om jeg overlever?
Derfor hedder det at tage en chance.
Det er biologien, som bærer skylden.
Sådan så Braer det ikke. Jeg forstår ham.
Det er ikke min skyld, at min datter arvede mit problem.
Men jeg bebrejder mig selv for hendes død.
Hvorfor tog du ikke snakken med ham ved huset?
Jeg ville for alt i verden finde børnene.
- Jeg må løbe. - Held og lykke.
- Duke, har I fundet ud af noget? - Ja... Det har vi.
Kom herned.
Nathan er på vej. Og jeg kan fortsat ikke se døren.
Sig, jeg ikke lige har løjet for ham.
Den er lige her. Jeg står og kigger på den.
- Er den åben? - Den er lukket.
Hvis vi ikke åbner den, dør Audrey.
Det ved jeg. Men den rokker sig ikke.
Nathan bliver ikke glad.
Træk til.
Den vil ikke, Nathan.
- Jeg tror, Audrey lukkede sin igen. - Hvad mener du?
- Kommer hun ikke alligevel? - Hold op med at råbe!
Nathan, stop så. Vi har fundet døren.
Hun kan komme ud hvert øjeblik...
Hvordan fandt de os?
Vi fulgte efter dig, Nathan, i fald du får kolde fødder.
- Kom med din pistol. - Du skal ikke gøre det.
Du har ikke noget at skulle have sagt. Vi har en aftale.
Nathan...
Duke... Slip ham.
Vi gør det her. Jeg gør det.
Tag en chance...
Hun åbner sin dør.
Jeg kan ikke åbne den.
Det skal måske være mig.
Ingen åbner den dør!
Jo, ellers dør Audrey.
Dave, læg pistolen væk.
Han har læst et eller andet skørt.
Det er ikke skørt.
Vi kan åbne op for uanede kræfter.
Vil du...
- Vil du gå først? - Jeg skal ikke med.
- Hvorfor ikke? - Kun du kan foretage rejsen.
Bare rolig. Jeg klarer mig.
- Vi skal nok mødes igen. - Det håber jeg.
- Den skal åbnes, ellers dør Audrey. - Det ved jeg. Beklager.
Men jeg lover dig, at det er en lille pris at betale...
Når Audrey kommer ud, går jeg på dem. Kom væk.
Nej. Problemerne slutter nu. Gør det.
Du sagde hele tiden, at jeg er en anden.
Hvis jeg klarer den...
... hvem er jeg så?
Den, du allerhelst vil være.
Audrey!
Nej.
Audrey.
Du klarede den.
Hej.
Hvad laver du?
Problemerne forsvandt ikke. Jeg ved, hvad Howard fortalte dig.
At dræbe mig, er den eneste udvej.
Jeg beder dig.
Gør det.
Jeg slår ikke nogen ihjel.
Og slet ikke nogen, jeg aldrig har mødt før.
Hvad?
Og hvem er Audrey?
Mit navn er Lexie.